FØRSTE KAPITTEL EN LANG HELG
HOTELLET SKAL STENGES
Hva skjer, Claire?
Nå er det bare vi to igjen. Slutten er nær...
Har du pratet med Ron i det siste?
Ron er på Barbados og snorkler etter den dobbeltsalte sommerfuglfisken, -
- og han vil ikke bli forstyrret.
- Som eier ville du gjort det samme. - Særlig om noen håndterte stedet.
- Har du fått kameraet ditt reparert? - Nei, Pana-svina får ta seg av det.
Men jeg har mikrofonene så vi kan gjøre vår lydundersøkelse.
Du, jeg kom på noe...
Jeg skal vise deg noe.
Jeg besøkte ulike fora for paranormale fenomen i går-
- og fant noe du sikkert vil se.
- Hva er det? - Vent, så får du se.
Se nøye. Jeg rakk det ikke første gangen.
Du vil bli overrasket. Det er tunge greier...
Din jævel!
Herlig!
Det funker hver gang.
Herregud...
- Hvilket rom tok du? - 216.
- Det er klart. - Jeg har vært her siden i går.
225 er opptatt, ellers er det meste ledig.
Men husk at tredje etasje er klar.
- En eneste gjest? Sanseløst! - Man forstår at stedet skal stenge.
Da tar jeg rom 214.
Jeg tenkte at vi skulle jobbe sju til sju-skift.
Høres bra ut. Jeg kommer straks ned igjen.
Da vil jeg at du skriver under her.
Her er romnøkkelen - 224.
Gå til høyre høyst opp i trappen og siden til høyre igjen!
Rommet ligger på høyre side i korridoren.
- Du kan ikke bomme. - Takk.
Vet du hvem det er?
Det er Leane Rease-Jones.
Hun var mammaen i "Like Mother Like Son".
- Hun er superberømt! - Hvis du sier det...
Tenk, Leane Rease-Jones!
- Lurer på hva hun gjør her. - Deltar i en konferanse i Pottstown.
- Hvordan vet du det? - Hun fortalte det.
- Hva mer sa hun? - Så rar du er.
- Det er jeg slett ikke. - Her har du autografen.
- Hvorfor er du så gretten? - Hjemmesiden tar knekken på meg.
La meg se.
- Den ser bra ut. - Jeg hater webdesign.
Den er rålekker. Jeg liker de små spøkelsene.
Den er ikke særlig profesjonell, -
- men det fins penger i dette, så det gjelder å henge på.
Fin. Jeg liker den.
Når vi får bevis, spiller det ingen rolle hvordan den ser ut.
Jeg tenkte...
Når ekle ting inntreffer, er ingen andre der.
Når du har sett noe, er du alltid alene.
Siden hotellet er stort sett tomt, -
- kan vi ha en god sjanse til å få kontakt.
- Virker det rimelig? - Ja.
Denne helgen får vi noe bra, jeg føler det.
Hva er det?
- Hva er det? - Hva da?
Resepsjonen... Ja, frøken Rease-Jones.
Jeg skal sende dem opp. Det var så lite.
- Jeg glemte håndklær. - Jeg ordner det.
Jeg vil helst ikke treffe kvinnen i 225.
Hun med barnet? Hva er det med henne? Hun stirret hissig mot meg.
Hun har kranglet med mannen og bor her over helgen for å ta igjen.
Hun vil at han skal innse hvor vanskelig han får det uten henne.
- Hvordan vet du det? - Hun fortalte det.
Hvorfor er du så overrasket over at jeg prater med gjestene?
Kom an, idoldyrker. Ikke la stjernen vente!
Frøken Rease-Jones? Jeg er her med håndklærne.
Frøken Rease-Jones?
Er du snill og gir meg et?
Takk.
Vær så god, frøken Rease-Jones.
- Si Lee! - Ja da.
- Hva heter du? - Claire.
Du har reddet livet mitt.
- Nei, den kan jeg ikke ta imot. - Skal du såre en gammel dame?
Takk, frøken... Lee.
Jeg en stor fan av deg!
Jeg elsket "Like Mother Like Son", og du var kjempebra.
Og "The Waking of Eleanore"... var en fantastisk film.
Den så jeg ofte som barn.
Jeg satte opp håret i fletter som du, men det ble ikke like bra.
Takk, søtt at du fortalte det.
- Hva driver du med, Claire? - Jobber i resepsjonen.
Bare si ifra om du trenger noe!
Hotellet skal stenge, så Luke og jeg gjør alt.
Vi sover faktisk her.
Jeg mente i livet. Vil du bli skuespiller?
Er det derfor du beundrer meg?
Jeg? Nei, jeg jobber bare på hotellet.
Men...
...nå står jeg liksom mellom... ulike greier...
Ok...
Claire?
- Håndklærne... - Akkurat.
Vær så god.
Hvordan gikk det? Blir det noe samarbeid mellom dere?
Hun fikk meg til å føle meg som en idiot.
Vel, hun er en skuespiller.
Hva mener du med det? Hva vet du om skuespillere?
Jeg vet ikke mye, men jeg vet litt om mange ting.
Hvorfor var hun så slitsom? Og hvorfor er du så negativ?
Jeg er ikke negativ, jeg er realist. Det er ulike ting.
- Pessimist! - Pessimisme er foredlet optimisme.
Om man ikke venter noe av folk, blir man ofte positivt overrasket.
Ingen liker bøller. Jeg henter kaffe. Vil du ha noe?
- Nei takk. - Ålreit!
Hei! Hvordan går det?
Hva vil du ha?
Ta deg god tid. Bare spør om det er noe!
ENØYD KYKLOP
Kykloper er vel alltid enøyde?
- Hva mener du? - Ikke noe.
Jeg tar en stor soya-mokka-latte med karamell i.
Godt valg.
- Hvordan har dere det der borte? - Det er bra.
Får jeg snakke åpent med deg? Vi er ikke nære venner, men vi er jenter.
I helgen skal kjæresten min og jeg på romantisk piknik ved sjøen.
Men jeg holder igjen litt for det er noe i forholdet vårt som plager meg.
Etter et år har han ikke sagt at han elsker meg.
Jeg vil ikke be ham si det... Han har sagt det under en chat, -
- men det teller ikke. Det er som å si det når man har sex.
Hvor har du kaffen?
Det var ikke mer.
- Er den slitsomme jenta der fortsatt? - Ja!
- For et ras! - Håpløs!
Hender det at du lurer på-
- om du gjorde rett som hoppet av college?
Hver dag.
Hvorfor har folk så store forventninger?
Alt har sin årsak, Claire.
- Man havner ikke på Yankee Pedlar. - Antar det.
- Vet du hva jeg syns er slitsomt? - Stopp! Øynene mine brenner.
Jeg går opp litt.
Hva er det? Jeg er død. Vi får ta din kvartlivskrise i morgen.
- Jeg må ta en lur. - Bare du lar datamaskinen stå.
Jeg skal ikke hacke noe, jeg skal se på joggesko.
Det er så kjedelig når man er alene på hotellet og boken min suger.
Bare vær forsiktig med den.
Skal du spille inn noe, så ligger opptakeren til lading.
- Du setter bare i mikrofonene... - Jeg vet hvordan man gjør det.
Flaks at man ikke er spøkelse her i natt.
- God natt, Claire. - God natt, Luke.
Hvor er nettsiden din?
Husk å minne ham om dette...
Pokker! Hvordan virker den her?
- Ikke bli redd, men jeg står bak deg. - Helvete!
Du skremte vettet av meg!
- Hva gjør du her borte? - Jeg hørte noen lyder.
- Hva slags lyder? - Det liksom slamret.
Nå får jeg ikke sove igjen, så vi kan bytte.
Ok... Herregud!
Unnskyld meg.
Helvete!
ANDRE KAPITTEL MADELINE O'MALLEY
Har du hørt om Madeline O'Malley? Hun døde her på hotellet.
Hun hengte seg da hennes forlovede ikke dukket opp på bryllupsdagen.
Eierne trodde at det kunne ramme hotellet, -
- så de gjemte liket hennes i vedkjelleren i tre dager-
- før de smuglet henne ut.
Da folk fikk vite hva som hadde hendt, ble de rasende-
- så eierne ble tvunget til å selge hotellet.
Så skjedde ikke noe før på 60-tallet.
Siden skal folk ha sett Madeline O'Malleys spøkelse-
- I korridorene mens hun venter på sin elskede.
Noen sier at hun vil ha en ny mann.
- Hva holder dere på med? - Mamma!
- Hva er dette? - Hun sa at et spøkelse vil ta meg!
- Det sa jeg ikke! - Han er bare et barn.
Skatt, du skal ikke være redd. Det er ikke sant, det er bare en historie.
Kom hit.
Dette var unødvendig. Jeg har det slitsomt nok likevel.
Du, vi har ikke fått noen håndklær. Jeg er lei av å be om dem.
Ikke legg dette på meg!
- Vi har rom 225. - Jeg vet det, jeg jobber på hotellet.
Kom, skatt. Det var bare en dum historie.
Det merkes at brødet er billig.
Vær aldri gjerrig på brødet, det får man alltid angre.
- Hvorfor er hun her, tror du? - Aner ikke.
Courtyard by Marriott ved vei 13 er bedre.
Jeg mener Madeline. Hva kan hun ville?
Jeg vet ikke. Jeg pleier ikke å tenke over hva døde kvinner vil.
Hvordan så hun ut da du så henne? Så hun ut til å være død?
Det rare med fysiske møter er at man aldri husker detaljer.
Hun dukket opp, og så forsvant hun. Som om det ikke hadde hendt.
Det er vanskelig å forklare.
Jeg blir så misunnelig. Men jeg hadde nok blitt livredd.
- Synd at du ikke hadde kameraet. - Jeg vet det, det er dritt.
- Er du med på å spille inn i kveld? - Absolutt.
Vi må få bevis for at Madeline O'Malley fins før hotellet stenger.
Tenk hvordan det føles for henne å være fanget her for alltid!
Vi må få noe på bånd. Det er et moralsk imperativ.
Gode Gud!
Hei, Lee!
Pokker!
Hvordan kom du inn dit, fugl?
Luke...
Du aner ikke hva jeg nettopp opplevde.
Luke?
- Hva er det? - Ikke noe.
Jeg er utslitt og må legge meg.
Ikke glem å spille inn! Alt ligger framme.
Ok... Håper du liker nettpornoen.
Dette er et lydopptak fra vaskerommet.
Jeg skipper dette, Luke. Her fins ikke noe.
Dette er et lydopptak fra bankettsalen.
Jeg prøver å få kontakt med Madeline O'Malleys ånd.
Hvis du hører meg, Madeline, så gi oss et tegn.
Pokker! Du sa at den var i orden, Luke.
Luke! Våkn opp, Luke!
- Våkn opp, våkn opp! - Ja, ja, rolig...
Hva i? Jeg har et par timer igjen.
Hør her: pianoet spilte av seg selv. Jeg tror det var henne.
- Jeg kommer sju. Da hører jeg. - Nei, jeg er redd!
Kom inn.
Egentlig... er det greit.
Sikkert?
Ja... jeg ble redd en stund, men nå er det ok.
Jeg kommer ned om noen timer.
Ok.
Kan du dempe deg litt?
Må jeg be deg en gang til?
Du, vet du hva... Hold opp! Ok?
Her om dagen spurte du hva jeg gjør.
Jeg spilte nettopp inn et uforklarlig fenomen.
Det fins et spøkelse her, og jeg har spilt det inn. Så la meg være!
Kom hit et øyeblikk!
Sett deg.
Du trenger noe sterkt.
Skål!
Har du det bra?
Fortell hva det var du så!
- Jeg... - Du...
Jeg ber om unnskyldning for i går. Iblant er jeg ikke særlig hyggelig.
Ikke ta det personlig.
Jeg ber bare om unnskyldning en gang.
Jeg kan hjelpe deg å lete om jeg får vite hva det er du ser etter.
Unnskyld. Hva skal du hjelpe meg med?
Vet du hva dette er?
Det er en pendel.
Den brukes når man vil ha svar på livets... vanskeligere spørsmål.
- Vet du hvorfor jeg er her? - Du skal tale på en kongress.
Nei, jeg er her som gjest på et møte for healere.
Det er sånt jeg gjør nå.
Alt her i verden henger sammen.
Forståelsen kommer av oppfatnings- evne og viljen til å kommunisere.
Om du vil kommunisere med åndene i hotellet, så kan jeg hjelpe deg.
Men da må jeg vite hva du vil dem.
Jeg vet ikke... Om de er virkelige - spøkelsene.
Åndene.
Det fins ikke noe som er virkelig, bare ulike tilstander av eksistens.
Ingenting begynner, ingenting slutter og det fins ingen spøkelser.
Vi er guddommelige skapninger som er en energi i universet.
Som vanndråper i et enormt hav.
Universet har en plan for hver og en av oss.
Nå vil jeg at du skal se bort fra hva fornuften din sier-
- og være åpen.
Hva er det du søker hos disse åndene?
Jeg vil vite om det var Madeline O'Malley som spilte piano der nede-
- og om hun er den ånd som bor på hotellet.
Spør igjen!
Lukk øynene og konsentrer deg.
Var åpen og still spørsmålet direkte til ånden.
Er du Madeline O'Malleys ånd?
Døde du her på hotellet?
Var det du som spilte piano?
De vil ikke si hvem de er.
- De? - Det er tre av dem.
- Hva vil de? - Det samme som du.
- Hva da? - Leve.
Men de er ikke levende.
En grusom tragedie har hendt her på hotellet.
Det har med kjelleren å gjøre. En feil?
Det er Madeline. Det var der de gjemte liket hennes.
- Du må ikke gå ned i kjelleren. - Er hennes ånd fanget der?
Du kan ikke redde henne. De prøvde å advare henne.
Hvem er de? Hva vil de?
Hva skjedde?
Jeg mistet kontakten.
TILBAKE KL. 07 PERSONALET
Luke... Ingen håndklær!
Luke!
Det var dråpen! Vi drar tilbake til pappaen din.
TREDJE KAPITTEL EN SISTE GJEST
Drikk!
Bry deg ikke om at Gozer stikker! Du gjorde oss en tjeneste.
Du skremmer meg, Claire. Du må ta deg sammen.
Jeg har opplevd det samme.
Man må tenke klart. Tror man at man ser ting, så tar det aldri slutt.
Ok, drømmen er en ting, men tenk på pianoet og det Lee sa.
Jeg har hørt på opptaket. Kanskje kan det forklares, kanskje ikke.
Men du skal pass deg for å jage deg opp for sånt.
Når det gjelder gærningen ovenpå...
Hvor ofte ser man ikke medier på TV dytte søpla på en gjeng gærninger?
Hvor ofte ser man et medium løse forbrytelser, -
- gjøre noen frisk eller vinne i et lotteri? Nesten aldri.
Det er fordi det er nonsens, hokus pokus.
Hun der oppe er en usikker gammel skuespiller som ikke vil bli glemt.
Ok... Vil ikke du forsøke å finne ut hva som foregår her?
Syns ikke du at dette er spennende?
Det er kanskje Madeline som prøver å få kontakt.
Er det ikke det som er din greie?
Hvis det er hurpa med ungen sin igjen...
Ta det rolig.
- Kan jeg hjelpe deg? - Jeg vil ha et rom for natten.
- Gjelder det bare én natt? - Ja.
Jeg vil gjerne ha rom 353.
Vi kan bare tilby rom i andre etasje. Hotellet skal stenge.
Nei...
...jeg må få rom 353.
Vær så snill.
Det er veldig viktig for meg.
Jeg har reist langt.
Sir... alle rom i tredje etasje er tømt.
Om du ikke har noe imot å ta opp laken og sove i et rom uten møbler, -
- så kan vi nok hjelpe deg.
Det går utmerket.
Da vil jeg ha kredittkortet ditt.
Jeg betaler kontant.
Vi vil gjerne ha et kredittkort om noe skulle gå i stykker.
Ta dette, er du snill.
Ålreit.
Da tar vi fram laken til deg...
Ha en god dag.
- Takk for at du hjalp meg. - Det var så lite.
Dette blir likevel snart en P-plass-
- så hvorfor skal jeg si nei om noen vil ha et spesielt rom?
Det er ikke noe å snakke om.
Sir?
Takk skal du ha.
Jeg bodde i 353 på bryllupsreisen min.
Jeg har mange kjære minner herfra.
Interessant å se igjen et sted og føle at man aldri har vært borte.
Det føles som å være hjemme.
- Syns ikke du? - Jeg vet ikke.
Det er vel på tide å gå opp til rommet.
Rommene er som sagt tømt og vasket.
Møbler og tøy er lagret, -
- men heldigvis har eieren latt sengene stå igjen.
Rommets sjarm er nok borte, men du slipper å sove på gulvet.
Det blir bra, jeg er bare ute etter litt nostalgi.
Her har vi rom 353...
Bryllupssuiten.
Si ifra om du ombestemmer deg og vil ha et rom med tv!
Det trengs ikke, det var dette jeg ville ha.
- Takk for alt. - Håper du vil trives.
Om jeg skal holde deg med selskap, må du bli full sammen med meg.
Skål!
- Hvordan føles det? - Bedre.
Bra, fortsett å drikke! Det hjelper.
Hei, Lee. Hvordan var seminaret?
- Bra, takk. Hvordan har du det? - Ikke så verst.
Vil du ha en øl? Jeg har hørt at du gjerne drikker.
Det hender.
Du Lee... Fortell hvordan det virker!
- Hva da? - Å være et medium og sånn.
Har du kommet til et nytt sted som virker kjent?
- Som déjà vù? - Akkurat!
Hvis du har opplevd déjà vù, så har du samme gudegave som jeg.
Det har faktisk alle.
Men mine déjà vù-opplevelser har en annen retning.
Jeg kan oppleve visse ting før de inntreffer.
Men opprinnelsen kan være uklar, så jeg må være forsiktig med-
- hva jeg forteller.
Jaha...
Jeg er trøtt, så jeg skal legge meg. Det har vært en lang dag.
Vi ses før du drar i morgen.
Ikke la åndene holde deg våken hele natten!
Du... det var stygt sagt.
Du sa selv at hun fikk deg til å føle deg dum.
Dessuten trenger alle å få smake sin egen medisin iblant.
- Vil du ha en til? - Ja.
- Er du klar? - Ja.
Dette er Claires spøkelsesopptak, første tagning.
Interiøret på Yankeepedofilen.
Var det pianoet?
Hva?
Spilte det av seg selv?
Det må være Madeline O'Malleys ånd som vil si noe.
Vis deg, ånd!
Vis deg ånd, sa jeg!
Her er hun, stakkars Madeline O'Malley.
- Syns du at hun er penere enn jeg? - Ærlig?
Hun ser litt kjedelig ut. Du er mye søtere, Claire.
Takk, det var pent sagt.
Du er faktisk en av de søteste jenter jeg vet om.
Hvem er de andre?
Moren min, søsteren min-
- og så jenta på Dairy Queen.
- Hun med et dårlig øye? - Det syns jeg er pent.
- Jeg liker deg virkelig. - Og jeg liker deg.
Jeg syns at du er kul og at vi passer godt sammen.
Det er ålreit at du støtter nettsiden min.
Det føles virkelig bra at du tar meg på alvor.
Du er toppen!
- Selv om jeg holder på å bli sprø? - Det gjør du ikke, du er toppen.
Jeg ville gjort hva som helst for deg.
Uten tvil - så mye liker jeg deg.
Hei, jeg har en ide.
Jeg også. Får jeg høre din?
Vi går ned i kjelleren og finner ut hva det er med det jævla spøkelset.
Ålreit.
For et godt omen!
Skru på opptakeren!
- Hva var det? - Jeg snublet.
Unnskyld. Det er lyset.
- Edderkoppnett. - Følg meg.
Vi burde kanskje ha tatt med brødsmuler.
Vent...
Jeg hører noe.
- Rart. Det er støy. - Det hørte jeg også her om kvelden.
Dårlig kabel.
Nei, det er henne.
Denne veien.
Her er det. Her gjemte de liket hennes.
Er du klar?
Vi vil snakke med Madeline O'Malleys ånd.
Om du fins her hos oss, så gi oss et tegn.
Lag en lyd om du hører oss!
Hvorfor blir du her, Madeline?
Hvorfor får ikke din ånd ro?
Oi!
Gi oss et tegn, Madeline.
Kjente du det?
Det er henne.
- Det var vind. - Nei, hun er her hos oss.
Snakk til oss, Madeline. Vi vil deg ikke vondt.
Hvorfor blir du her?
Hvorfor får ikke din ånd ro?
Nei!
Vi vet at du er her, Madeline. Snakk til oss!
Jeg hører henne.
Hør du viskingen?
Madeline?
Helvete!
Hva er det?
Hun står bak deg.
Hun kommer nærmere.
Luke!
- Jeg stikker! Jeg liker ikke dette. - Vi fikk nettopp kontakt!
- Jeg vil ikke være her. - Skilte dette seg fra andre ganger?
Det har aldri vært noen andre ganger.
Det var bare påfunn. Jeg har aldri sett noe. Jeg fant det på.
Jeg vil ikke ha mer med dette å gjøre. Det er for sykt!
- Jeg stikker. - Luke!
- Ikke gå, Luke! - Jeg er lei for det.
- Du kan ikke forlate meg her. - Jeg er lei for det.
Hva skal jeg gjøre nå?
Lee?
Våkn opp, Lee, jeg trenger din hjelp!
Lee!
- Hva gjør du her? Stikk av. - Vær så snill!
Jeg vil ikke hjelpe deg. Gå nå.
Kom an!
Skal jeg hjelpe deg så du kan more deg på min bekostning igjen?
Jeg tror på det jeg gjør, og vil ikke kaste bort tiden min-
- på hotellpersonale og deres krenkende uvitenhet.
Unnskyld meg. Jeg burde ha tatt deg i forsvar.
Men jeg er redd og alene, og Madeline tok kontakt-
- og jeg vet ikke hva jeg skal ta meg til!
Er det noe mer vodka?
Jeg fant dette.
Ok...
Vis meg hvor det skjedde!
Vent her.
Var det Madeline? Hva skjedde?
Vi må forlate hotellet. Du er i fare. Du kan ikke bli her.
Jeg skal kle på meg. Hent sakene dine! Stol på meg!
Å nei!
Lee, jeg glemte noe. Vi ses i resepsjonen!
Sir?
Unnskyld at jeg forstyrrer, men jeg må forlate hotellet en stund.
Hører du meg der inne?
Sir?
- Luke? Hva gjør du her? - Unnskyld at jeg stakk sånn.
- Vi må vekk herfra! - Jeg må fortelle noe.
Du vet den gamle mannen der oppe? Han har tatt livet av seg.
- Hva? - Ja, han er død.
- Har du ringt politiet? - Ikke ennå.
Lee sier at vi må dra. Jeg så Madeline...
Ta det litt rolig!
Kom og sett deg her.
Sånn ja.
- Ansiktet... Det var blod overalt. - Det er greit.
Hjelp meg ut herfra, jeg vil ikke være her mer.
- Da går vi. - Lee henter sakene sine der oppe.
Jeg henter henne. Klarer du deg her en stund?
Bare sitt der!
Er det deg, Lee?
Lee?
Jeg vil ikke gå ned dit igjen.
Er du der nede?
Hjelp meg! Hjelp meg, noen!
Hjelp meg!
EPILOG
Stopp litt, karer.
Før henne vekk.
Jeg banket på døren av alle krefter. Jeg hørte hvordan hun skrek.
Jeg skrek at hun skulle åpne men det gjorde hun ikke.
Hun ropte navnet mitt, men jeg klarte ikke å slå inn døren.
Denne lå ved bunnen av trappen.
Jeg vil at du bli med og svarer på spørsmål om gjesten i tredje.
Kan du hjelpe oss å kontakte familien hennes?
Jeg henter sakene mine.
Be skuespilleren skynde seg, vi vil prate med henne også.
Fikk jeg alle opplysninger om de andre gjestene? Du glemte ingen?
Det var bare kvinnen med barnet.
Eieren kommer hjem fra Barbados i morgen.
Ålreit. Takk.
Hva gjør du her inne?
De spør etter deg der nede.
Vi bli følge med til politistasjonen og besvare flere spørsmål.
Hører du? Vi må dra, sa jeg.
Du visste at dette skulle skje, hva?
Du kunne ha gjort noe.
Nei, ingen hadde kunnet forhindre det.
De spør etter deg der nede.
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad www.primetext.tv